Kom igen, krysta. Bra.
Det är bra.
En gång till. Så ja.
Andas ut. Och hämta andan.
Så ja, ett djupt andetag.
Kommer den? Och ta i!
Krysta, krysta!
Till minne av Yvonne André
Det börjar snart om igen.
Nu tar vi i.
Krysta nu... Krysta.
Det är bra.
Så ja!
Krysta nu. Bättre.
Det går jättebra. Du jobbar så bra.
Nu kommer ditt barn, Magali. Han är här!
Så fin!
Nu kommer han!
Ta honom så här...
Här kommer den lille.
Grattis!
Ni gjorde ett fantastiskt jobb.
Vilken lättnad, va?
Han kom så snabbt!
Fantastiskt...
Han kommer att somna.
Se på hans små händer. Han somnar nu.
BARNMORSKAN
Har du bestämt dig?
Jag vill inte tänka på det.
Du kan jobba som oberoende.
Varför inte? Men det känns så osäkert.
Det är så orättvist. Vi kämpade så.
-De kan inte göra så här. -Jo, tydligen.
Monitorn på tvåan håller på att ge upp! Kom fort!
-Barnet har navelsträngen runt halsen. -Kalla på dr. Oudinot!
-Mitt barn! Mitt barn! -Lugn.
Allt är bra.
Allt kommer att blir bra.
-Hur öppen är hon? -9 cm.
9 centimeter?
Jag ska göra något obehagligt.
Det går fort över.
Sen känns det bättre.
Snart nu...
Du får inte krysta!
Så där ja.
Nu är du helt öppen.
Krysta ordentligt nu!
Här kommer ditt barn.
Helvete, jag är sen.
Jag har inte sovit på hela natten.
Ungarna vaknade hela tiden och Fred är orolig.
Jag tackar ja, tror jag.
Och du?
Hellre dör jag.
GER INTE UPP
Hej, Claire!
Hej, mamma. Det är jag. Jag kommer inte hem i natt.
Jag ringer dig imorgon. Hej då.
Hej. Jag söker Antoine Breton.
Jag hittade numret i telefonkatalogen. Är ni hans dotter kanske?
Jag är Beatrice.
Beatrice Sobolewski.
06-78-56-44-98.
Då hörs vi kanske snart.
Det är Claire.
Ställ dig mitt emot henne och dra i hennes armar.
Det hjälper barnet att hitta rätt position i magen.
Bra så?
-Jag har ont! -Det blir bra.
-Jag kan inte! -Jo då.
Du har sån tur. Din mamma har varit här i timmar nu.
Nu kommer Evelyne och hjälper er.
Hejsan!
Det känns inte bättre, va?
Hon kom helt ensam. Inga anhöriga.
Hon vill inte undersökas, hon blöder.
-Är inte Elodie här? -Hon är ledig.
-Har vi ett ultraljud? -Nej, inget.
Hej.
Jag heter Claire. Och du?
Har du inte träffat en läkare under graviditeten?
Du måste lita på mig.
Jag vill hjälpa dig.
Men då måste jag få undersöka dig.
Okej?
Det kommer att bli bra.
Är det du?
Ja. Jag är sen.
Tandläkare-Parodontolog
Här är jag!
I slutet av korridoren.
Kom in.
Jag är inte klädd.
Jag somnade om. Just likt mig.
Åh, är det du?
Nej, jag kan inte.
Nej, det är inte med flit, det vet du.
Ja...
Du får tillbaka dem. Jag har ju sagt det.
Jag kan inte prata nu, Rolande. Jag är inte ensam.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Oroa dig inte. Vi hittar nåt.
Whisky?
Ta flaskan i köket. Och två glas.
Och jordnötterna!
Du undrar väl vad jag gör här.
Lägenheten tillhör min vän Raymond. Du känner inte honom.
Han flyttade tillbaka till Beirut efter kriget,
men sparade lägenheten.
Ibland låter han mig få nycklarna.
Så ni bor inte i Buenos Aires längre?
I Buenos Aires?
Har jag bott i Buenos Aires?
Herregud, det var jättelänge sen!
-Hur gammal är du nu? -49 år.
Och då var du?
13 eller 14.
Du har alltid sett äldre ut än vad du är.
Så ja!
Så mycket kul vi har haft ihop, vi två.
Kommer du ihåg?
Du glömde jordnötterna.
Sätt dig. Ta av dig kappan. Stå inte bara där.
Jag har ett ärende vid Nation. Du kan komma med.
Nej, jag kan inte. Jag måste hem.
Skål för oss?
För livet.
Nej, tack.
Hur är det med honom?
Jag har letat överallt efter honom.
Nu berättar du väl nåt hemskt...
Att han är omgift och har massor av barn.
Att han har 18 barnbarn.
Varför frågar ni det?
Vad?
Varför vill ni veta hur han har det?
Jag har cancer.
Jag bodde med en man i Biarritz i 2 år.
Ingen stor passion, men...
En hjärtattack.
Jag hade ingenstans att bo,
så jag ringde upp några gamla kompisar.
En av dem är läkare.
Han tvingade mig att göra en undersökning och då kom domen.
En hjärntumör.
Som hittades lite sent.
Det är aldrig för sent. Ni klarar er.
-Det finns alltid en lösning. -Det är inte vad läkarna säger.
Men än är jag på benen.
Hur ser jag ut?
Bra. Väldigt bra.
Jag ska ta nya prover snart. Sen vet jag mer.
Jag är rädd för att förlora minnet eller bli förlamad.
Döden struntar jag i.
Jag har levt det liv jag ville ha.
Francis, en omelett och ett glas rödvin, tack!
-Vad vill du dricka? -Inget.
Vad hette läraren som kom hem till oss?
-Vilken lärare? -En fiollärare.
Du ser! Jag glömmer inte!
Jag har hans namn på tungan.
Monsieur Bémoll.
Så var det, ja!
Helt surrealistiskt. En musiklärare som heter Bémoll!
Vad jobbar du med?
Nej, låt mig gissa.
Socialsekreterare.
Bibliotekarie? Du är så allvarlig.
Jag är barnmorska.
Varsågod.
Smaka på det här och säg vad du tycker.
Nej, tack.
-Gudomligt. Côte-de-Beaune? -Nästan.
Gevrey-Chambertin, 2013. Fina grejer.
Precis som din far.
Inte en droppe alkohol. Allt för sporten!
Men jag drack ju för två, så...
Var var jag...
Det måste vara fantastiskt att se barn födas.
Ja, verkligen.
Har du själv barn?
Jag har en son.
Simon.
Vad gör han?
Läkarlinjen. Han vill bli kirurg.
-Och ni? -Du kan faktiskt säga "du" till mig.
-Har ni barn? -Herregud, nej!
Jag hade inte kunnat ta hand om dem!
Men när man blir äldre inser man att det är praktiskt med barn.
De finns där, de fyller ett tomrum. Eller hur?
Jag skulle inte uttrycka det så.
Vill du inte äta nåt?
Han är död.
Det stod i tidningen.
Det står på Wikipedia.
Han begick självmord.
Kort efter att ni åkt.
Jag läser inte tidningen. Och internet har jag aldrig fattat.
Hur gjorde han?
Vill ni verkligen veta?
Han sköt sig själv i hjärtat.
Det var jag som hittade honom.
I lägenheten där vi bodde tillsammans med er.
Jag är så arg på mig själv. Du anar inte, Claire.
Jag kunde inte. Jag kunde inte.
Jag trodde att vi skulle återses,
glömma allt gammalt groll, och sluta fred.
Vilken idiot jag är!
Du måtte hata mig.
Var ligger han begravd?
Det spelar ingen roll.
Jo. Jag vill se honom.
Han kremerades.
Jag tog hand om allt. Jag och mamma strödde askan...
i Seinen.
-Jag måste gå. -Jag med!
Francis, sätt det på min nota.
Jag ringer en taxi. Jag släpper av dig var du vill.
Det behövs inte. Adjö.
Claire!
Ge mig din hand.
Kom och ge mig din hand!
Det är min sista ring. De andra är på pantbanken.
En dag ska jag köpa tillbaka dem.
-Jag kan inte acceptera... -Snälla.
Det är en smaragd. Din far gav mig den då han var på topp.
Det är värdefull. Du ska ha den.
Gå nu. Jag måste skärpa till mig.
Jag är så otursförföljd...
Vill du ha sättpotatis? Belle de Fontenay?
Du skrämde mig.
Jag har en låda för mycket.
Är herr Baron inte här?
Nej, det är han inte.
-Vem är du? -Hans son.
Det är jättegod potatis.
Fast konsistens. Utsökt att steka.
-Mår han bra? -Inte direkt.
Det är därför jag är här.
Nå? Hur blir det med potatisen?
Nej, tack. Jag har sättpotatis.
Se så, madame Carrelet.
Ni är duktig.
Det är nästan klart. Sitt bara stilla.
Ta ett djupt andetag.
Goddag, doktorn.
-Allt bra? -Ja då.
Ta ett djupt andetag så börjar vi om igen.
Andas ut.
Hur går det? Andas bara lugnt.
Lugna, djupa andetag.
Allt bra?
Filma barnet!
Det är jättebra!
Jättebra, fortsätt så.
Det är nästan dags. Vi ser barnet.
Du är så duktig.
Lägg ifrån dig telefonen och kom hit.
Jag behöver din hjälp här.
Sätt händerna under hennes stjärt och lyft uppåt.
Andas ut ordentligt.
Lyft upp lite grann. Så ja, jättebra.
Okej, nu kommer den. Det är bra, se på mig!
Se så, madame Bernard!
Hämta andan så börjar vi om igen.
Krysta nu. Så ja!
Nu kommer barnet.
Titta.
Claire, där är du. Kan vi prata lite?
Sjukhusets erbjudande är väldigt bra.
Den nya baby-fabriken?
Inte min grej.
-Den här kom till dig. -Till mig?
Måste vara äkta kärlek!
Elodie och Sophie har sagt ja.
Förlåt mig. Beatrice
Arbetsförhållandena blir toppen!
Snällt att du tänker på min framtid.
Jag brukar ta mina beslut själv. Det tänker jag fortsätta med.
Hoppas du inte tar illa upp. Vi ses imorgon.
Min sallad har kommit upp efter regnet. Din med?
Ja, min också.
-Vad använder du mot sniglarna? -Inget kemiskt!
Jag har ett bra tips: kattsand!
Lite kattsand runt varje planta och adjöss med sniglarna!
Är det idag?
-Sa vi inte nästa vecka? -Nej.
-Jag är Lucie. -Hejsan.
Trevligt att träffa dig.
Simon talar ofta om dig.
Vi har i alla fall efterrätt.
Om jag kan hjälpa till...
Jag har massor av mat i skjulet.
Vem är det där?
Grannens son.
Har herr Baron en son?
Det verkar så.
Jag hittat ett sommarjobb.
Assistent till en kompis pappa.
-En läkare? -Plastikkirurg.
Han ska lära mig allt om Botox, Kollagen och annat lönsamt.
Är du allvarlig? Det är inte en läkare.
Jag behöver pengar och det är rätt ställe!
Skörda vindruvor istället!
Det är en fysisk aktivitet och man träffar intressant folk.
Simon!
Franskt, italienskt eller spanskt vin?
Fråga barnen, jag dricker inte.
-Är det inte ett tufft jobb? -Jag älskar det.
Min far var också lastbilschaufför.
-Är du lastbilschaufför? -Ja. Kör på utlandet.
Lambrusco...
eller en Saperavi från Georgien.
Ett gott vin. Ska jag öppna den?
Jag har ingen korkskruv.
Nej, du dricker ju inte. Men det är gott till maten.
Har du alltid velat vara barnmorska?
Är du barnmorska?
Det måste vara fint att se alla barn som föds.
Ja. De kommer från ingenstans.
Eller från ingenting.
-Nån som vill ha socker? -Ja, jag.
-Är du aldrig rädd? -Nej, det går inte.
Du får se när du är färdig.
Den frågan ställer man sig aldrig.
Du har väl inget emot att jag duar dig?
Vi dissekerade en kropp i förra veckan.
Det var tufft.
En man, knappt 50 år.
När vi skar upp bröstkorgen
och kom in till hjärtat...
Erkänn att du nästan svimmade.
Vilken idiot du är!
Det kunde ha varit någon vi känner.
Min pappa eller mamma. Eller du.
Jag förstår dig.
En död kropp är som en...
som ett objekt.
När kroppen lever...
och om man dessutom använder den väl...
Jag är allvarlig.
En kropp vet vad som ska göras.
Problemet är huvudet.
Man måste släppa intellektet.
Det är problemet.
Jag är gravid.
Du hörde henne.
Vi väntar barn.
Och studierna?
Det är ingen katastrof. Vi fixar det.
-Hur många månader? -Tre.
Ursäkta mig. Jag reagerar helt fel.
Vi har verkligen tänkt över det.
Vi har lust att vara unga föräldrar.
Ni är som mina föräldrar när de fick mig.
Ännu en anledning!
Förlåt mig, snälla...
Jag är verkligen glad.
Titta!
Tumören sitter inte alltför illa till.
Den trycker inte mot vitala zoner.
Kommer jag att få cellgifter?
Jag är så rädd för det.
Det beslutet tar vi efter operationen.
Jag kan inget säga i nuläget.
Och sen?
Det finns olika vägar att gå.
Cellgifter är en av dem.
En annan är en kollega i Louvain som jobbar med en ny metod.
Men bara om ni vill, förstås.
Han tillverkar ett vaccin av patientens vita blodkroppar.
Ett vaccin mot cancer?
Genom att mixa de vita blodkropparna med celler från tumören
kan de senare omprogrammeras.
De vita blodkropparna börjar jaga de sjuka cellerna
och det blir som ett vaccin.
Metoden är på forskningsstadiet
men om ni är intresserad
kan jag höra efter om ni kan få försöka.
Vad säger ni?
-Var ligger Louvain? -I Belgien.
Det är bra. Jag älskar öl.
När kan vi börja? Jag vill inte raka av mig håret!
De borrar ett hål i huvudet på mig, pumpar ut blodet, och Gud vet vad!
Vem vet...
jag kanske aldrig vaknar!
Eller så vaknar jag och är förlamad!
Vadå "lita på dem"?
Vem kan jag lita på i den här jävla staden?
Jag måste vänta 10 dagar!
Jag som var redo att operera mig på en gång.
Kan du inte sova hos mig i natt? Jag är så rädd.
Jag ber dig.
Ja, kom före lunch! Vad vill du äta?
Var ska jag boka bord någonstans?
Ja, vi ska prata.
Jag har så mycket att säga dig.
Vi ses på fredag, Claire. Tack.
Porte de Montreuil, tack.
Rue des Vignoles.
Ta för dig, Beatrice. Du vann.
Kalvhjärna... jag älskar kalvhjärna.
Ska vi dela på en côte de boeuf? Med ben?
Jag äter inte kött.
I ert tillstånd bör man inte äta rött kött.
-Har inte läkarna sagt det? -Jag tror på njutningens läkande kraft.
Grönsaksbuljong och kokt broccoli är inget för mig.
Varför kan du inte sluta nia mig?
Vi två måste prata allvar.
Först om min begravning.
Sluta. Ni kommer inte att dö.
E jag vill inte kremeras.
Två:
Jag tittade på kistor på nätet.
Det finns små eleganta kistor numera,
gjorda av rispapper och andra naturmaterial.
De kostar ingenting!
Jag är inte snål men det är en onödig utgift.
Vad vill du äta?
Mina damer.
Jag tar torsken.
-Med gröna bönor istället för potatis? -Javisst.
Det får bli en entrecote, den största ni har.
-350 gram. -Perfekt. Mycket blodig.
Med pommes frites och bearnaisesås.
Nej, majonnäs!
Vilket vin föreslår ni?
En Bordeaux?
Jag föreslår en Saint-Julien eller en Graves.
-Saint-Julien. Vill du ha ett glas? -Jag dricker inte.
En vattenkaraff, tack.
Evian, Badoit?
Nej, kranvatten. Tack.
-Vad heter din son nu igen? -Simon.
Hurdan är han? Har ni en bra relation?
Helt okej.
Han ska snart flytta hemifrån.
Kan jag få träffa honom? Jag vill gärna det.
Han har tentor just nu.
Claire, jag har tänkt över saker och ting.
Jag har behandlat dig illa.
Jag vill betala min skuld.
"Betala er skuld"?
Ja. Genom att låta dig ärva något.
Pengar.
En ordentlig summa pengar.
-Nej, nej. -Varför inte?
-Det finns ingen anledning. -Jo, det gör det!
Jag blir glad om ditt liv blir lite enklare efter min död.
Men mitt liv är inte svårt.
Det är mitt liv. Jag gillar det.
Vill du inte kunna resa utomlands? Unna dig själv något?
Nej.
Är du ensam?
Ursäkta?
-Har du någon i ditt liv? -Nej.
Har det varit så länge?
Varför försvann ni från en dag till en annan?
-Vill du verkligen prata om det? -Ja.
Jag visste väl att frågan skulle komma upp.
Du ödslar ingen tid, det är bra.
Handlade det om pengar?
Ja. Men inte bara.
Vad gör du? Var inte dum, vad är det med dig?
Sätt dig ner.
Vi kan inte förstå varandra.
Jag trodde vi började återförenas.
"Återförenas"?
Ni försvinner i över 30 år
och sen ska jag plötsligt stå i givakt?
Jag vill inte ha era pengar.
Jag vill inte stå i skuld till er, Beatrice Sobolewski.
-Jag klarar mig utan er. -Är du färdig?
Och en sista sak...
Jag beklagar era hälsoproblem,
men innan ni köper en kista,
så sluta med cigaretter, alkohol, kött och pommes frites.
Så slutar ni att göda er cancer.
Kanske värt att testa, eller?
Lika jävla jobbig som sin pappa!
Claire!
Vänta på mig!
Varför gör du så här?
Vill du att jag ska få ett epileptiskt anfall?
Vore rätt åt er.
Vi gör alla misstag i livet.
Du har väl också gjort misstag.
Jag var tuff mot din far men han var ingen ängel!
Jag visste inte att han skulle dö för min skull!
Du är stolt över det. Erkänn!
Tvärt om! Claire, stanna.
Jag svimmar snart.
Varför kom ni tillbaka?
Jag hade förlikat mig med det där.
När jag fick veta att jag var sjuk och skulle dö,
tänkte jag på sånt som betytt något i livet...
och på din pappa...
Han är den ende man som betytt något för mig. Jag lovar.
Och alla de andra?
Man kan leva flera år med en man som förblir en främling,
och tillbringa en natt med en som man minns hela livet.
Så varför lämna honom då?
Jag vet inte! För att drömmen inte skulle ta slut.
Han la liksom ner allt.
Han ville börja jobba i nån klubb,
köpa ett hus, flytta till landet.
Kan du se mig på landet? Omöjligt! Men det är inget brott.
Ni förstod honom aldrig.
Han förstod aldrig mig i så fall.
Han hade inga visioner,
och ett uselt humör.
-Ungefär som du. -Nu räcker det.
Claire, förlåt.
-Jag kan inte. -Varför inte?
Det är min son. Simon.
Svara!
Simon? Hur är det?
Förlåt för häromdagen Jag var lite...
Ja, var du vill.
Jag tar tunnelbanan. Vi ses!
-Han vill träffa mig. -Åk då. Var bor han?
-I 19e. -Det är ju jättelångt bort!
Du ska få pengar till en taxi.
Jag kunde ha kommit upp.
Jag vill se hur du bor.
Det är Lucies lägenhet. Hon pluggar.
Kom, jag behöver gå och simma.
Är allt bra mellan er? Jag sabbade väl inget häromdagen?
Jag har nåt att berätta.
-Jag kommer inte att gå tredje året. -Inte?
Hur vet du det? Tentorna har just börjat.
De första missade jag helt.
Du kan omtenta. Det är inget problem.
-Hur då "missade"? -Jag är inte tillräckligt bra.
Du har alltid varit bäst i klassen.
Det var länge sen.
Jag tänker hoppa av.
-Hoppa av studierna? -Läkarlinjen.
Är du galen?
Du har alltid drömt om att bli kirurg.
Det var snarare din dröm. Jag tänker bli barnmorska.
Va?
Med två år på läkarlinjen, kan jag söka jobb om 3 år.
Är det på grund av barnet?
Varför vill alla bli barnmorskor? Det passar inte för män.
Världen förändras och männen med.
Jag vet inte vad jag ska tänka...
Det känns som om jag gjort nåt fel...
Hör du mig?
Se på mig.
Mitt barn...
Ta henne direkt till ultraljud.
Tur i oturen att olyckan skedde i närheten.
Avdelningen ska stänga. Vi är underbemannade.
Kalla på Oudinot!
Undan med fettvävnaden.
Just så, och vi suger.
Evelyne.
-Ska jag klämma? -Ja.
Okej så?
Bradykardi. Hjärtat saktar ner.
Det är allvarligt. Adrenalin.
Vi förlorar henne!
Ett, två, tre.
Vakna nu...
Kom igen, snälla.
Snälla...
Kom tillbaka, lille vän.
Sluta!
Kom tillbaka.
Blunda.
-Varför? -Det är en överraskning.
Lita på mig och blunda.
Vad ska vi göra?
Gå långsamt framåt. Jag styr.
Okej, jag litar på dig.
-Nu tittar jag. -Nej, inte än!
Vi är nästan framme.
Nu kan du titta.
Titta inte ner så känns det bättre.
Andas.
Jag gick ofta hit när jag var barn.
Jag väntade i timmar...
Gud vet på vad.
-Är du hungrig? -Ja.
Åh, kaviar!
Även lastbilschaufförer kan uppskatta det goda i livet.
Och vi har vissa löneförmåner.
-Du gillar väl kaviar? -Ja.
Jag åt det ofta med min pappa.
-Var han rik? -Nej, men...
Här.
Det stimulerar smaklökarna.
Min pappa var en berömd simmare.
Han reste mycket.
-Är han död? -Ja.
Han hette Antoine Breton.
Du känner kanske igen namnet?
Nej, tyvärr.
Han vann en massa på 70-talet:
tvåfaldig fransk mästare, och Olympiska Spelen.
Jag reste mycket med honom som liten.
-Lever din mamma fortfarande? -Ja.
Men vi kommer inte överens. Inte alls.
Det är rent surrealistiskt.
Vi har inget gemensamt.
Som om jag inte vore hennes dotter.
-Och du? -Jag?
Dina föräldrar?
De är vid vägs ände. Nästan i alla fall.
Tillsammans.
Vi ska alla dö en dag.
Får jag fråga dig en sak?
Vad gör du om någon ur det förflutna dyker upp,
någon som gjort dig illa?
Jag byter trottoar. Gör inte du?
Jag vet inte.
Vem är det?
En person som svek mig, för länge sen.
En kvinna.
Vad vill hon dig?
Hon är mycket sjuk.
Hon behöver en sjuksyster.
Jag kan inte strunta i henne. Jag kan inte...
Jag måste gå hem nu.
Jag mår inte bra. Det är nog vodkan.
Alkohol gör mig...
Jag blir så känslosam när jag dricker.
Jag gillar när du är känslosam. Du är vacker.
Du är här.
Ja, det är jag.
Ni har sovit i 24 timmar.
-Så jag är inte död? -Nej.
Allt gick bara bra.
Hur ser ni mig? Är jag suddig? Tydlig?
Jag har så väldigt ont i huvudet.
Hur många fingrar?
Sluta upp med det där med fingrarna. Jag ser dig.
Ett tag trodde jag att jag var på andra sidan.
Och att jag aldrig mer skulle få se dig.
Jag kunde inte röra mig.
När jag återfick medvetandet...
då var du där.
Vet du vad jag skulle vilja ha? Men du blir väl galen...
Ett hårdkokt ägg med majonnäs.
Det kanske inte är så hälsosamt.
Jag ska fixa det.
Hur mår ni?
Jag hörde att ni vaknat.
Jag kommer tillbaka senare.
Nej, stanna.
Det är min dotter.
Min dotter Claire.
Jag ska vara uppriktig. Tumören är större än vi trodde.
Hon låg i koma i flera timmar. Det är inget gott tecken.
Hennes tillstånd är allvarligt.
Seså, repa mod.
-Hon sa att ni arbetar inom sjukvården. -Jag är barnmorska.
När jag dör kan du lägga mig i en soppåse
och slänga mig i Seinen.
Det är emot lagen.
Vattnet i Seinen är rent igen.
Min son badar i Seinen.
Så synd, då hade jag ju fått träffa honom.
Varför är du jämt så sur?
-Jag är koncentrerad. -Du är sur.
Jag gillar inte att köra, särskilt inte när det inte är min bil.
Hur fort får man köra här?
50 km/h.
Och du kör i... 30! Helt otroligt.
Sväng vänster.
-Vänster! -Är du galen?
Jag ska visa dig något.
Där uppe tar du till vänster.
Här är det. Just det.
-Var då? -Där.
Här växte jag upp.
Nej, inte där uppe. Där nere.
Bredvid porten. Portvaktsbostaden.
Portvaktsbostaden?
Du är den första jag berättar det för.
Min mamma var portvakt och min pappa nattvakt.
Vi bodde alla tre där, i ett enda rum.
Med ett pyttelitet kök. Inget badrum.
På kvällen la jag min madrass i korridoren.
Jag trodde att ni var en ungersk prinsessa.
Jag har alltid älskat att fantisera. Särskilt när folk tror mig.
Din far älskade att jag var en prinsessa.
Tanken gjorde honom förälskad.
Han var dum när det gällde sånt.
Chockerar det dig?
Jag tycker inte om lögner.
Jag heter egentligen Beatrice Sobot.
En dag la jag till "lewski". Jag tyckte att det lät fint.
Jag ångrar det inte. Vänta.
Jag ska inte bita dig.
Du har en ögonfrans där.
Så ja. Blås på den och önska dig något.
Önska dig något!
Då gör jag det i ditt ställe.
Jag måste hämta en sak i Barbès, kan vi åka dit?
Till Barbès?
Villkoret för att ni skulle skrivas ut var att jag körde er hem.
Läkaren var tydlig: ni måste vila.
Vila kan jag göra i graven!
Till slutet av gatan...
-Vi har redan åkt förbi här! -Nej då.
Jo, det har vi.
Sväng höger här.
Höger här.
Parkera. Det är på andra sidan gatan.
Det är för varubilar. Jag vill inte ha en P-bot.
En P-bot, snälla nån! Vem bryr sig!
Parkera, säger jag!
Okej.
Det tar 5 minuter.
-Hur är det? -Inte alls bra.
Det snurrar.
Vad var det jag sa? Vi borde inte åkt omkring så här.
-Nu kör jag er hem. -Nej.
Gå tillbaka till bilen, jag klarar det.
-Kan jag hämta det? -Vill du det?
Om ni förklarar vad jag ska göra.
Du går upp.
Ta trapporna till översta våningen, till Rolande.
Säg att jag skickat dig.
Du får hitta på något.
Men vad...
Jag la dem ju här...
Det är inte sant!
Jag måste ha glömt dem på sjukhuset.
Har du ditt checkhäfte med dig?
Ja.
Kan du skriva ut 5 checkar à 1 000 euro?
5 000 euro? Det har jag inte på mitt konto.
Så snabb är hon inte. Jag hinner betala tillbaka.
Jag gör inte checkar på 5 000 euro till en okänd person.
Jag har tillräckligt med problem!
Herregud! Jag vill inte bli svartlistad på banken.
5 000 euro!
Imorgon är jag kanske död och begraven,
och du läxar upp mig!
5 000 euro, det är mer än två månadslöner för mig.
Jag betalar tillbaka nästa vecka!
Ni drog samma vals för min far flera gånger.
Vad menar du med det?
Jag vet mycket väl
att det var på grund av er som han dog utblottad.
Skitsnack! Har din mamma sagt det?
När din pappa slutade tävla hade vi ingenting.
Det var jag som tjänade pengar.
Jag har brister, det vet jag, men snål är jag inte!
Okej, det räcker. Fasen också.
Okej...
-Du räddar mitt liv. -Det hoppas jag verkligen.
Vem är det?
Goddag!
Jag kommer från Beatrice.
Hon sa att ni väntar henne.
Var är hon?
Hon är sjuk. Ni förstår, sa hon. Jag är hennes dotter.
Så hon har en dotter nu?
Sen när då?
Mamma ligger nerbäddad med influensan.
Hon är ledsen.
Kom in, raring.
Kom med.
Ett glas portvin?
Tack.
Sätt dig ner.
Skål!
Har du checkerna?
Javisst, checkerna!
Här är de.
-Ni löser väl inte in dem på en gång? -Inte förrän turen vänder.
Jag är van vid henne. Vi har känt varandra i hundra år.
Tack.
Se upp! Mitt glas stod på golvet.
Här.
Jag tror det var allt. Kontrollera.
Har ni något jag kan lägga det i?
Ska det vara presentpapper också?
Hälsa henne att nu överdriver hon!
Och hon får inte 6 månader för att betala tillbaka. Som sist.
Här är de!
"Men hon får inte 6 månader på sig."
Visst är hon rolig?
Du är snygg när du tuffar till dig.
Men din kappa är hemsk.
Vad sägs om några ostron på "Terminus Nord"? Det är runt hörnet.
Claire?
-Ja? -Där är du.
Jag blev rädd att du gått.
Jag har köpt skinka och lite annat.
Jag måste gå nu.
Kan du inte stanna?
Jag måste lämna bilen,
och sen jobbar jag natt, jag sa ju det.
-Har ni tagit dropparna? -Ja.
Kan ingen komma förbi imorgon bitti?
En vän?
Vilken vän? Jag har inga vänner.
Det gör inget.
Paul?
Jag var hos grannarna. De grillar.
Här är dina bilnycklar. Tack för lånet.
Kommer du med?
Jag kan inte, jag måste åka hem.
Jag jobbar natt. Jag är redan sen.
Det smakar bra.
Vad är det?
Det luktar gott. Är det till mig?
Kom...
Jag kan inte öppna. Jag ser inget.
Försiktigt.
-Vem är ägaren? -En libanes.
Ett arv som dragit ut på tiden.
Han dog för tre år sedan men barnen bor över hela världen.
De är för långt borta för att bry sig.
Fabrice!
Ni ville ju ha stuckatur!
196 m². Perfekt som första lägenhet för ett ungt par.
Det här är inte en bärande vägg.
Lägenheten har sju öppna spisar.
Många libaneser bodde i kvarteret under kriget. En del har flyttat hem,
men har sparat lägenheten. I fall att.
-Har ni haft många visningar? -Bara ni.
Detta är det största av de tre sovrummen.
Drygt 20 m².
Ingen insyn.
Och ett stort badrum i direkt anslutning.
Tryck in huvudet mot bröstet.
Jag klarar det inte.
Det är normalt att det gör lite ont i början.
Det går över sen.
Så, nu tog han den, tror jag.
Det är bra.
Jag kommer tillbaka.
Va?
Francis säger att jag kan bo hos honom.
Men det känns ju lite konstigt.
Kan jag bo hos dig?
Bara ett par, tre dagar.
Menar du det? Åh, tack!
En tyngd föll från mina axlar!
Jag uträttar ett ärende, sen kommer jag.
Skickar du mig adressen?
Francis, kan jag lämna mina väskor?
-Jag hämtar dem senare. -Visst.
200!
Jag höjer med 100.
-Kan jag? -Javisst.
Det är kuperat.
Är det fint i Mantes-La-Jolie?
Ingen aning, aldrig varit där.
Finns det några affärer häromkring?
Vilken sort?
En där man kan köpa godsaker.
Som kakor, ost, gott vin och cigaretter!
Det är jag.
-Fjärde våningen. -Hissen är trasig!
En till.
Är det okej?
Jag tappade balansen!
-Är det här din son? -Han är äldre nu.
Han är söt.
-Det ser ut precis som jag trodde. -Ska jag visa er runt?
Köket.
Här finns en garderob.
Toaletten.
Badrummet.
Jag har tömt de här lådorna åt er.
Där inne är min sons rum.
Ni ska sova i mitt rum, som ligger här.
Har du inga foton av Antoine?
Nej.
Den där är det enda jag sparat.
Det är en bra madrass.
Jag har gjort plats i garderoben.
Det är enkelt men praktiskt här.
Hur är det?
Jag mår inte så bra.
Kom med mig.
Jag fryser så. Kan du inte dra för gardinerna?
Har ni tagit er medicin?
Inte sen i morse.
Varför inte?
Jag tycker inte om smaken.
Jag tycker inte om smaken...
Kom in.
Mår hon bättre?
Hon har inte vaknat än.
Tack för att du kunde komma.
Vänta...
Kliv på.
Det här är vin. Gott vin.
Jag tog med det till Simon och Lucie.
Tack.
Vi ställer det här. Så att hon inte hittar det.
Varför?
Hon är lite svag för flaskan!
-Så här bor du alltså? -Ja.
Här är fint.
-Vad är det? -Det känns tungt att ha henne här.
Varför bjud du henne då?
Jag sa ju det. Jag har inget val. Hon har bara mig.
Där ligger köket.
Om du är hungrig så finns det råris och grönsaker.
Annars kan du ta vad du vill i kylen.
Känn dig som hemma.
Kom ska jag visa dig...
Här är Simons rum. Du kan ta överslafen. Jag blir borta hela natten.
Jag känner mig ung på nytt!
Här är badrummet. Jag har hängt fram en ren handduk.
Här är toaletten.
Det råder rökförbud här inne. Det är jag stenhård på.
Jag är sen, jag måste rusa.
Vad gör jag om hon vaknar?
Och om hon inte mår bra?
Hennes medicin heter Rebanil.
Den ligger bredvid kaffemaskinen.
Om det blir problem så ringer du mig.
Jag har telefonen på.
-Jag måste gå. -Jag har tänkt på dig hela dagen.
Jag måste gå.
-Vadå? -Inget.
Jag tittar på dig.
Har du en cigarett?
Rökning är inte tillåten här.
Jag har inte rökt på 10 dagar.
Fortsätt så kanske.
Vem är du?
En vän.
Har du inget namn?
Ett namn är inte en person.
Jag heter Paul.
Och ni?
Beatrice.
-Är "Beatrice" ert riktiga namn? -Ja.
Jag hatade det som barn.
Det var för vanligt, tyckte jag.
Å andra sidan hatade jag allt hos mig själv.
I skolan var jag alltid längst. Jag drömde om att få benen avhuggna!
En enkel operation för en duktig kirurg!
Bara att skära av en bit, med ben. Som till Osso Bucco.
-Köper du cigaretter till mig imorgon? -Vi får fråga chefen.
Är du hennes pojkvän?
Den här sången är fin.
Jag älskar Serge Reggiani.
Jag går och lägger mig. God natt.
God natt.
Är det nån här?
Hallå!
Snälla!
I en större organisation kan man ta ut övertiden i ledighet.
Övertid är inte allt!
Du kan inte överge oss.
Men jag är inte överens om...
En gång till. Och håll så. Håll!
Just så, bra.
Allt okej?
Ge mig din hand.
Ta ett djupt andetag.
Nu kommer en värk.
Kom igen.
Krysta. Så ja.
Just så, jättebra. Hårt och länge.
Fortsätt.
Andas.
Jag ser barnets hår. Vill du känna?
Lägg handen här.
Känner du?
Nu kommer det en igen.
-Bravo! -Det går jättebra.
Här kommer bebisen!
Att det kunde vara så här!
Du hade tur. Vi har inventering.
Kliniken stänger imorgon.
Gör den? Men varför då?
Slitna lokaler, ingen lönsamhet. Det gamla vanliga.
Och jag som är född här.
Är du född här?
Vad heter du?
Amado.
Mina föräldrar är från Limay.
Cecile?
Jag minns både dig och din mamma.
Du var verkligen en liten, liten bebis.
Herregud, jag blir alldeles rörd.
Jag måste sätta mig ner.
-Är ni madame Breton? -Ja, det är jag.
-Hur länge sen är det? -28 år sen.
En hel livstid!
Vi talar ofta om er.
Utan er skulle jag inte vara här.
Jag minns. Det var riktigt allvarligt.
Vi fick byta ditt blod.
Men det fanns inget.
Vi letade överallt!
Vi skickade till och med någon till Rouen.
Så då gav ni mig av ert blod.
En lycklig slump. Vi har samma rhesus.
Jag borde ha kommit tidigare.
-För att säga tack. -För vadå?
-Varför? -Utan er skulle inte jag leva.
Och inte han heller.
Du behöver inte tacka. Jag gjorde mitt jobb.
Vad ska han heta?
Antoine.
Min Frihet, länge bevarade jag dig
Som en sällsynt juvel
Min Frihet, du hjälpte mig
Att kasta loss
Jag åkte vart som helst
Jag åkte ända fram Till lyckans land
Och plockade som i en dröm...
Titta!
Jag äter grovt bröd och dricker örtte.
Men det är för att Paul ska bli glad.
Hur var natten?
Det var okej.
Det kom in en sista förlossning, men sen sov jag lite.
Vi lyssnade mest på Brel och Brassens, mindre på Barbara.
Men Reggiani har jag alltid älskat.
Ferré är bra, men lite deppig.
Han är störst av dem alla!
Har hon tagit sin medicin?
Ja, hon har tagit sin medicin.
Och betalat sina skulder. Varsågod.
Vad är det för pengar?
De från Rolande. Jag förlorade lite, men det ska jag vinna tillbaka.
Har ni varit och spelat?
Jag måste betala mina skulder!
Nu i natt? Körde du henne?
Nej, inte nu i natt.
Igår eftermiddag, innan jag kom hit.
Det var väl inte så klokt.
Bli inte sur över det nu. Jag förlorade ju dessutom!
Jag åkte förbi kolonin och plockade de första rädisorna.
Dina tomater ser fina ut men måste vattnas.
Okej, okej.
Jag är trött. Jag behöver en kopp kaffe.
Jag vill gärna ha kaffe. Med mjölk.
Kaffe med mjölk är inget vidare för levern.
Jaså? Men det är inget fel på min lever!
Den har just varit utsatt för narkos. Den behöver vila.
Okej. Svart kaffe då.
-Ge henne en kaffe med mjölk. -Lägg dig inte i!
Jag vill att du ger dig av.
Då sticker jag. Vi ses.
Jag ville bjuda på middag. På nån bra restaurang i kvarteret.
Ikväll är jag i Schweiz, sen Polen, sen hem via Tyskland.
Jag köper med mig bretzelkringlor.
Du vet hur man talar till män.
Varför presenterade du mig inte?
Är han Simons pappa?
Simon har ingen pappa. Jag har uppfostrat honom själv.
Kan jag få en tv?
Jag brukar titta på nätterna, jag kan inte sova annars.
Ta den i vardagsrummet. Jag tittar aldrig.
Jag hjälper dig...
-Mår du inte bra? -Nej!
Sen två dagar fungerar ingenting längre.
Drömmer jag eller duade du mig?
Du drömmer.
-Ni har inte feber. -Håll kvar din hand.
Jag har kramp...
Jag får ofta kramp i armen och axeln.
Ligg bara still.
Jag trodde inte att du skulle ha en sådan man.
Stark, och samtidigt intelligent och känslig. Det är bra.
Du har gjort ett bra val.
Vad jobbar han med?
Paul? Han är lastbilschaufför.
Till utlandet.
En lastbilschaufför.
Det har jag aldrig fantiserat om.
Har han massor av tatueringar?
Nej. Han gör det för pengarna.
Han vill känna sig fri.
Han är en fri själ.
När han kör känner han att han är levande.
Din far gjorde också så, när han slutade tävla.
Han satte sig bakom ratten och körde runt i timmar.
Jag fick aldrig veta var han varit.
Jag var galen av oro.
Var så god och sitt.
Det var länge sen ni var här.
Vad kan jag stå till tjänst med?
-Jag vill ta ett lån. -Ny bil, kanske?
Nej, inte alls.
Det är personligt.
Förlossningskliniken ska visst stänga.
Ja. Vi har inventering just nu.
Har ni hittat ett nytt jobb?
Jag har inte börjat leta än.
-Men ni vill ta ett lån? -Ja.
Jag har fått ett avgångsvederlag, men det räcker inte för det jag...
Jag behöver lite tid.
Jag glömde kringlorna så jag vågade inte ringa.
Hur mår hon?
Vad kan jag säga?
Jag ska till kolonin. Ska du med?
Det finns ingen plats i mitt liv.
Jag har inget att ge en man.
Har jag bett om att få något?
Det var ett förslag.
Jag ska till kolonin. Ska du med?
-Jag har inte ens rört dig än. -Inte?
-Nå? -Det är nästan läkt.
-Vill du se? -Nej, det vill jag inte.
Jag älskar att du duar mig. Det förflyttar mig 35 år bakåt i tiden.
-Nu tvättar vi mitt hår. -Nej, det är för tidigt.
Jo! Jag står inte ut längre.
Du blir allt vackrare. Arbetslöshet klär dig.
Ge mig en handduk.
Jag har aldrig sett dig så glad. Jag är redo.
Är inte Paul tillbaka än?
Det är kokhett! Vill du döda mig?
Vänta!
Nu är det lagom.
Lite kallare.
Vi hade roligt när vi bodde på boulevard St. Germain.
Vi skrattade hela tiden, vi tre.
Varför gifte sig din pappa med din mamma?
Det var levern.
Hon var inte alls hans typ.
Hon var gravid med mig.
Det berättade han aldrig.
De träffades på ett tåg.
Det gick snabbt, mellan två stationer.
Hon vägrade abort, han gifte sig av plikt.
-Är hon fortfarande arg på mig? -Hon är arg på allt och alla.
Hon kämpade ensam. Alltid ensam.
Hon är ingen lycklig kvinna.
Hon kan vara lycklig som har dig.
Det skulle jag vara.
Du har gåvan i händerna. Precis som din far.
Säkert att du inte har nåt foto av honom?
Jag sparar inget själv, så jag kan inte klandra dig.
Efter tiden på boulevard St. Germain har jag bott i kappsäck.
Jag har diabilder.
Diabilder?
Massor.
Jag har inte vågat titta på dem själv.
Herregud, vad han var snygg!
Vill du ha nåt att dricka?
Paul tycker nog att jag har dåligt inflytande på dig.
Skål för oss!
För livet!
Vilka fina badbyxor!
Vem är det?
Åh, ursäkta.
Vem var det? Vem?
Simon!
-Är det din son? -Kom och hälsa.
Jag trodde det var Antoine!
Har du skaffat mustasch?
Kom. Det här Beatrice.
En barndomsvän.
-Simon. -Goddag, madam.
Och han säger "madam".
Vad? Vad har jag gjort?
Beatrice tycker att du liknar din morfar.
Jag träffade aldrig honom.
Det är mer än bara likhet.
Det är otroligt. Ge mig lite vin, jag behöver det.
Kan jag titta?
Visst, om du vill. Sätt dig.
-Var har du hittat de här? -I garaget.
Varför har du aldrig visat mig dem?
Jag vet inte. Därför att...
Jag kunde inte.
Det är underligt.
-Titta. -Är det barnet?
-Han ska ha barn. -Redan?
Beviset!
Det ser bra ut. Få se...
Bra...
Det ser bra ut. Perfekt!
-Man kan inte se könet än. -Jo då. En pojke.
Är du säker?
Visa mig, jag ser det på en gång.
Jag är också en professionell.
Den lilla grejen där.
Ja, jag ser den.
Man kan inte vara säker än.
Men de sa det till oss!
Hur som helst. Jag måste gå. Jag ska gå och simma med en kompis.
Dessutom simmar han.
Adjö, madam.
Jag följer dig ut.
Nej, jag har ingen bostadsadress.
Jag trodde att jag hade rätt till nåt trots att jag inte jobbat.
En liten summa.
Jaså?
Okej. Tack...
Ni får dem.
-När är bröllopet? -Om 2 veckor.
Gratulerar.
-Ha en bra dag. -Adjö.
Vad kan jag stå till tjänst med?
Här.
Jag hämtar chefen.
Goddag, madam.
-Den är äkta, jag lovar. -Jag ser det.
Den passar inte våra kunder. Jag är ledsen.
-Ge mig ett pris. -Jag är inte intresserad.
-3 000? -Jag är inte intresserad.
2 000. Det är ingenting.
Jag är ledsen. Lämna butiken nu.
Den är värd 8 000! En present till er hustru!
Var snäll och lämna butiken nu.
Okej, här är sanningen.
Ser ni pojkarna där ute? De är mina barnbarn.
Min dotters barn.
Hennes man har lämnat henne. Hon har inget jobb.
Och dessutom röker du!
Sluta läxa upp mig.
Detta är Mantes-la-Jolie. Hör du mig?
Vem tror du att du är? Försöka sälja en guldklocka här?
Helt otroligt!
Säkerhetsbälte!
-Säkerhetsbältet! -Du låter som min mamma.
Vad gör du? Beatrice!
Det är inte sant...
Var är hon?
Beatrice! Snälla du!
In i bilen.
In i bilen! Snälla du.
Lämna mig ifred!
Helt otroligt!
Du överreagerar inte lite nu?
-Låt mig vara ifred. -Vart ska du?
Nu minns jag! Sticka, det kan du!
Vad förväntar du dig?
Tror du inte att jag fattat? Jag ska dö. Jag känner det.
Och jag vill leva. Leva!
Jag har aldrig varit sjuk, aldrig haft ont, aldrig klagat!
Jag har alltid varit redo för äventyr.
Och nu är jag en patetisk figur, helt beroende av dig.
Utan ett öre.
Hur tror du jag betalade sjukhuset?
Jag måste sälja den jäkla klockan!
Vet du vad han ofta sa?
Att du var den han älskade att kyssa.
Att du gav allt i en kyss.
Du får mig att gråta igen med ditt prat.
Kom, nu går vi.
-Vart då? -Till kolonin.
Du måste få se den, där finns blommor.
Kom. Det gör dig gott.
Men din kappa är så ful!
Jag vet. Du har sagt det.
Så fort jag får pengar köper jag dig en ny.
Du skulle se dig själv bakifrån!
Titta på den här tjockisen! Helt täckt med pollen.
Han ser berusad ut. Han påminner mig om någon.
Ser du? Han tankar sig full och sen somnar han.
Titta.
Råa gröna ärtor, det älskar jag! Det åt jag hos min mormor.
-Har du planterat allt detta? -Vem annars?
Det är paradiset.
Du lever i paradiset.
Vill du ha squash till middag?
De är jättegoda.
Ja, men inte med ditt hemska råris.
Vi köper kalvkotletter på hemvägen.
Eller en côte de boeuf som jag drömt om sen lunchen
när du behandlade mig så illa.
Vill ni åka en sväng?
Vargarna har lämnat Paris
Mot norr och mot söder
Vargarna har lämnat Paris
Nu kan du le, söta Elvire
Vargarna har lämnat Paris
Vargarna! Vargarna!
Vad är det här?
Är det din AC?
Den tar inte bort cigarettröken.
Är den lätt att köra?
Vill du pröva?
Ja.
En man med egen lastbil följer man vart som helst.
Eller hur, Claire?
Vad väntar du på? Den är som ett hem.
Perfekt för mig som inte kan vara stilla.
Nå? Kör jag bra?
Som en professionell.
"Kära du, jag ger mig av.
Jag har lämnat två resväskor.
Dit jag ska behöver man inget alls.
Ge bort mina kläder men spara sidenblusarna.
De passar dig.
Ge Paul en kram från mig.
Tacka honom för den oförglömliga lastbilsturen!
Krama om Simon.
Och Lucie, som jag inte träffat, och deras lilleman.
Han kommer att bli nåt stort. Han är efterlängtad.
Det var varken du eller jag, men vi klarade oss bra ändå.
Jag älskar dig."
Vi har Paris bästa utrustning.
En 1.5 Tesla MRI-scanner och digital teknologi
för stereotaktisk mammografi.
Era tidigare kollegor kommer att bli glada.
Du ska träffa Jean-Christophe Lefébur, vår chef.
Snart används inte "barnmorska" längre.
Den officiella titeln blir "förlossningstekniker".
Ja, jag vet.
Som de rosa rockarna. Slut med det!
Vi har redan över hundra barnmorskor,
plus de på ultraljud, alla sjuksköterskor och vårdbiträden.
Jag ifrågasätter inte er ansökan.
Tvärtom. Bara i år hoppas vi på över 4 000 födslar.
4 000 födslar?
Lugn, du behöver inte jobba helger.
Vi har även internutbildningar.
Jag vill att min erfarenhet
ska betyda något för unga gravida.
Erfarenhet betyder inte så mycket nu när vi har tekniken.
Världen förändras!
Jag tror att morgondagens sjukvård
inte alls kommer att likna den ni arbetat inom.
Här är vi nu.
AVDELNING MAMMA-BARN
Nå?
Jag kan inte. Jag kan inte.
Jag gör vad som helst,
jag säljer lägenheten om jag måste,
men inte detta.
Eller så startar jag en skola.
Vad du än gör står jag bakom dig.
Här, jag hämtade din post.
Någon måste säga nej
till dessa vinst-hungriga galningar.
Dela min kunskap.
Det är det jag vill.
Och jag känner mig redo.
Vi måste förbereda framtiden.
Oroa dig inte. Vi har potatis att äta.
Vi måste plocka hallonen!
Du gillar ju hallonsylt. Eller hur?
Jag måste pinka.
Se här!
Är inte livet underbart?
Ta med lite jordgubbar och gröna bönor till ikväll.
Jag gillar inte att de kör bil ända hit!
Gravid i åttonde månaden!
Hon kanske föder här.
Det blir jag som får jobb!
Roddbåten...
Översättning: Maria Sjöberg
Ansvarig utgivare: Marie Strauss, Folkets Bio